Numărătoarea inversă, 30 de secunde. Transfer de energie complet.
Vehiculul de lansare e alimentat cu energie internă.
Numărătoare inversă, 20 de secunde. Rezervorul 2 sub presiune.
Numărătoare inversă, 15 secunde. Ghidare internă.
Doisprezece, unsprezece, zece, nouă,
începe secvenţa de aprindere.
Şase, cinci, patru,
trei, doi,
unu, zero.
Toate motoarele funcţionează.
Lansare! Avem o lansare.
Şi aşa, în 1972,
racheta Atlas-Centaur a decolat de pe planeta noastră.
O rachetă în patru trepte care a lansat o sondă dincolo de întunericul spaţiului.
Sonda va folosi energia solară şi atracţia gravitaţională a planetelor din apropiere
pentru a traversa sistemul nostru solar.
Acest impuls o va purta către marginile îndepărtate ale universului.
Misiunea e să găsească viaţă inteligentă, similară cu a noastră
acolo, în adâncurile spaţiului.
Sonda poartă o placă inscripţionată cu figuri umane.
Un bărbat şi o femeie, precum şi o hartă cu locaţia noastră în Univers.
Treapta a patra e desprinsă şi sonda e eliberată pentru lunga ei călătorie.
Lumea i-a urat "drum bun"!
Poate găsim prieteni acolo, în adâncurile spaţiului.
ABSOLUT ORICE
Mulţumesc mult.
Alan, mă bucur să te văd.
Bine aţi venit, doamnelor şi domnilor.
Când l-am intervievat pe Neil Clarke pentru "Programul literar"
ştiam că va fi extraordinar.
Acum, cu publicarea romanului său genial,
criticii sunt de acord că a intrat în clasa nemuritorilor a Marii Britanii.
Doamnelor şi domnilor, Neil Clarke.
"Ce vezi cu ochii tăi închişi."
Vreau să încep prin a vă întreba
cum aţi reuşit o aşa percepţie a sufletului omului modern.
Şi ştii de unde ştiţi ce doresc cu adevărat bărbaţii şi femeile?
E o relaţie dintre umanitate şi cosmos?
Cred că am făcut asta privind în sufletul meu, Catherine.
Am studiat eşecurile, potenţialul şi nevoile lui cele mai urgente.
Am ascultat strigătele lui de ajutor.
Strigătele lui de angoasă şi...
Am petrecut cinci ani lungi la o carte.
Am sperat că ar putea deschide uşa percepţiei umane şi...
Să să ne permită să se scufundăm în propria noastră inutilitate.
Îmi pare rău pentru asta, e...
Jos! Culcat!
Uită-te la televizor.
Câinele tău... latră.
Câinele meu a lătrat pentru că tu ai sunat la sonerie.
Am sunat la sonerie deoarece câinele tău lătra.
Contractul nu permite animale de companie.
E un câine ghid.
Tu nu eşti orb.
Prefer termenul "deficienţă optică".
Nu eşti nici "deficient optic".
Fiona, locuieşti trei etaje mai sus...
Dacă nu-ţi controlezi câinele nenorocit
mă duc la adăpostul de câini Battersea.
În regulă?
Bine.
Haide, Dennis, să-ţi golim boaşele.
Haide, Dennis.
Haide.
- Bună, Neil. - Bună, Catherine.
E amuzant, te-am visat.
Chiar?
Da, mi-ai prezentat premiul pentru romanul meu.
- L-ai meritat? - Am fost mândru, dar umil.
- În viaţa reală, l-ai terminat? - Categoric, aproape, da.
Deoarece în primăvara trecută erai la capitolul...
Da, le-am renumerotat. De fapt, le-am scos.
Conceptul de capitole doar deranjează, aşa că...
Da, da, îmi dau seama.
Vreau ca citindu-l să fie ca şi cum ai fi supt într-un vortex gigant.
- Ca pe Facebook. - Da, ca pe Facebook, aşa.
"Ca şi cum ai fi supt într-un vortex gigant. "
Dennis, de ce m-ai lăsat să spun astfel de lucruri?
Haide.
Ei spun că vin în pace şi nu fac rău la nimeni.
- Haide, Ray, doar 20 de lire sterline. - Nu pot, Neil.
- Dar nu-i poţi pierde! - Nu.
Îţi garantez un randament de 50% înainte de sfârşitul orelor de azi.
Când faci mişcarea cu dna "Premiul Booker" de jos?
N-o fac. La urma urmei e puţin prozaică.
N-are nicio viziune.
Dar eu îmi pot imagina un viitor foarte îndepărtat.
Un bărbat are nevoie de o femeie, Neil.
- Îl am pe Dennis. - Dennis e mascul.
Şi e un câine, în caz că n-ai observat.
Nu vreau să-mi complic viaţa.
Asta-i de zece!
Nu alergaţi!
De ce nu poartă haine?
Oricum, trebuie să evaluăm planeta asta, numită...
Terra.
Accesarea imaginilor reprezentative a terrani-lor.
Asta nu dezvăluie mare înţelepciune şi demnitate.
Ar fi o favoare să terminăm mizeria asta.
Trebuie să respectăm preceptele legale.
Curtea Consiliului Intergalactic al Fiinţelor Superioare conectaţi-vă.
Comunicarea va continua în limba speciei judecate.
Îmi pare rău, nu înţeleg.
- Te simţi mai bine, Kylie? - Te înţeleg acum, Sharon.
Prin învestitura dată de Consiliului Intergalactic al Fiinţelor Superioare
ordon distrugerea totală a planetei Pământ.
Cu tot respectul, Sharon, nu trebuie să pronunţăm un ordin de distrugere
fără să le dăm mai întâi terrani-lor o şansă de a se reabilita.
- Au pătruns în spaţiul intergalactic! - Maureen are dreptate.
Categoric nu sunt o specie superioară.
Uitaţi cum se împerechează!
Dacă pământeni ne pot convinge că sunt fiinţe superioare,
se pot alătura societăţii noastre, dacă nu, trebuie să-i eliminăm
pentru bunăstarea morală a întregii comunităţi Intergalactice.
- Mulţumesc pentru explicaţii, Sharon. - Pentru puţin, doamnă Barker.
Nu, Grant, nu vreau să vorbesc cu tine, nici să te văd.
Ne-am distrat vara trecută, s-a terminat. Ce anume nu înţelegi?
Mulţumesc de telefon, adio!
Întrebările tale îmi sugerează că acest autor blestemat
- nu poate lega două cuvinte. - Dar poate, e o carte grozavă.
Scumpo, n-ai citit nota? Ideea este să-l discreditezi.
Dar toţi spun că-i cel mai bun lucru pe care l-a scris!
De asta trebuie să-l terminăm foarte repede.
Vreau zece întrebări noi, te rog, până la prânz.
Nu ştii? Ea nu citeşte niciodată cărţile.
Urăşte cărţile.
Atunci de ce prezintă un program de literatură?
Prezintă probleme.
Catherine...
Poate că-i dispreţuieşti egoul, dar asta vor telespectatorii!
Nu cărţi, nu autori, Doamne fereşte!
Prezentăm un ego exuberant, pulsant şi incitant a lui Fenella.
Nu, cred că oamenii se uită fiindcă-i un program despre cărţi şi le iubesc.
Cărţile sunt depăşite.
Treaba noastră e să difuzăm scandaluri şi bârfe şi discreditarea personalităţii
sub acoperirea respectului rafinat literar.
Atunci nu mai vindem? Am vândut deja?
Exact.
Pentru numele lui Dumnezeu, zâmbeşte!
E aşa de mare că te face să plângi, nu?
Ce?
Preţul la murături.
Nici să nu te uiţi la heringul marinat, vei dori să te sinucizi!
Oricum, nu le vreau.
Mulţumesc.
Îţi ofer sprijin şi consiliere la sosuri, fructe uscate şi sosuri pentru paste.
A plecat.
- Testul obişnuit, Sharon? - Da, Kylie.
Vom alege un terran la întâmplare,
cum e definit în Ghidul Intergalactic de Bine şi Rău.
- Pagina 56, aliniatul B. - Pagina 56, aliniatul D.
Sigur.
Pentru a dovedi că înţeleg diferenţa dintre bine şi rău.
Cum vor dovedi?
Îi vom da puterea ce-o au toate fiinţele superioare.
Pământeanul ar fi capabil să facă absolut orice.
Şi dacă-şi va folosi puterea să facă rău?
Pământul va fi eliminat.
Şi dac-o va folosi să facă bine?
Le urăm bun venit în Comunitatea Intergalactică.
Gata, domnilor?
Încep selecţia aleatorie de pământeni.
Procesare.
Terran...
Fantastic!
Staţi...
Selectat.
Pământeanul are 10 zile să dovedească folosirea puterii absolute pentru bine
şi nu pentru rău.
Dumnezeule!
Să ţi-o trag!
Vor doar să-mi bat joc de autorii de cărţi bune.
Producătorul meu vrea să găsesc scandaluri despre Amenhotep III.
Eu tot i-am spus că era drăguţ...
Şi avea mâini frumoase.
Mi-ar fi plăcut să petrec seara cu Amenhotep III.
Asta dacă n-ar fi murit acum 4000 de ani, Rosie,
şi ai petrece toată ziua vorbind despre îmbălsămare.
- Prezintă-mi un simpatic, în viaţă. - Asta-mi doresc şi eu!
- Ce zici de Grant? - Colonelul Grant are probleme.
- Probleme? - Da, un fel de nebunie.
- Ce păcat! - Poate că exagerez.
Este obsesiv, posesiv şi patologic gelos.
- Şi vecinul de la etaj? - A vrut să mă înveselească în supermarket.
Of, e gay.
Ce?
E empatic, interesat, disponibil...
Aşa e viaţa.
Nu, nu e gay! E...
Foarte prietenos.
Dle Clarke...
Bună.
E a 12-a oară când întârzii luna asta, domnul Clarke.
- Am rămas fără bicicletă. - Ieri ai avut intoxicaţie alimentară.
Vineri ai crezut că era sâmbătă.
- Luni ai uitat să-ţi pui alarma. - Se întâmplă oricui.
Miercurea trecută ai avut o întâlnire cu Dalai Lama.
- Da, ţi-am arătat poza. - În aia era şi Michael Jackson.
Un om grozav!
Destul de grozav ca să apară în poze când e deja mort.
Dle Clarke eşti iresponsabil!
Eşti inactiv şi incapabil.
- Incapabil? - Da, fără capacitate.
Dacă te-aş putea înlocui, aş face-o.
Şi eu la fel. Doar că nu-i cu cine să mă înlocuiesc.
- Ştii să schiezi? - Am momentele mele.
Bună, frumoaso.
Ce spui de-un cocktail în doi în seara asta? Merge?
Dispari, Ray.
Bine.
Gândeşte-te şi spune-mi.
Nu.
- Neil. - Da.
Dacă ai putea face ceva, ce-ar fi?
Neil, scumpule, şoarece murat sau tocană de victime de război?
- Friptură de director, vă rog, dnă B. - Eşti grozav!
- Poftim. - Mulţumesc.
Eu vreau tocană, vă rog, dnă B.
Bucură-te, dle Ray, până ne te apuci de mâncat.
Dacă ai putea face să se întâmple orice ai vrea, ce-ar fi?
L-aş face pe Dennis să regurgiteze adnotările mele din capitolul 3.
- Dacă ai putea face ceva imposibil? - Intact.
Dacă ai putea face pe cineva să se facă preş înaintea ta?
Chiar dacă ea crede că eşti un rahat cu ochi?
Haide, Ray, ar fi un avantaj nedrept faţă de-o fată nevinovată.
Să presupunem c-ai putea face ceva ce ţi-ar schimba viaţa în bine.
E uşor. Aş face ca extratereştrii să distrugă clasa 10 C.
Parcă a fost în şcoală.
La o parte! La o parte! Înapoi, înapoi.
Liniştiţi-vă.
Dumnezeule!
Cine a fost?
A fost The Salubros Gat, din galaxia G946WOT.
- Gat, ce crezi că faci? - Exersam, Sharon.
N-avem încă control judiciar! Nu putem să distrugem specia.
Glumeşti?
Deja am găsit 445349722 de noi specii extraterestre.
Dar membri demni de Comunitatea Intergalactică a Fiinţelor Superioare... 0.
- Avem standarde ridicate. - Ştii că ai să-i extermini.
Totul depinde de pământean.
Semnele de revenire par mai îndepărtate ca niciodată.
Salut, Dennis.
Nu puteai să aştepţi?
Revenim la reporterul nostru Brenda Emmanus, la faţa locului.
Aici, la liceul Kinbrook, o explozie a ucis 38 de copii.
Potrivit purtătorul de cuvânt, poliţia nu exclude un atac terorist.
Dar a spus că nu există nicio legătură cu raportarea unui OZN în zonă.
Directorul, dl Robert...
Sigur, Dennis, a fost o navă extraterestră.
Ce tot vorbeşti?
Dacă aş putea face o navă extraterestră să distrugă clasa 10 C
nu aş pierde timpul cu asta, nu?
Aş spune doar... "rahat de câine mergi la gunoi. "
Vezi?
E un şoc.
E şocul post halucinaţie, asta e.
Nu putea fi o navă extraterestră, nu-i aşa? Adică, nu putea.
Dumnezeule!
Adnotările mele.
La naiba!
Whisky...
Treci înapoi în sticlă.
Vezi?
Vezi? Nimic, nimic.
Nimic, n-a fost nimic!
Whisky, înapoi în sticlă.
Dumnezeule!
Trebuie să-mi mişc mâna.
Whisky...
Schimbă-te cu o altă sticlă, cu un single malt.
Înapoi!
Uşă deschide-te repede.
Nu aşa de repede.
Nu era vorba să te întorci la magazin pentru schimb!
E închis.
Rahat!
Te-am prins!
- Golf Yankee, 10-3, 10-3, prioritate. - Ajută-mă, Dennis!
Dennis, linişte!
Rahat!
Bine, băiete, eşti încercuit.
Sunt acasă şi iau masa cu Dennis.
Groaznic! Mâncare de câini!
Dacă spui ceva despre asta, agent, vei fi la relaţiile comunitare.
Dumnezeule, clasa 10 C!
Toţi cei care ai murit să revină la viaţă!
Dumnezeule!
Nu, nu, nu!
Am vrut să spun, elevii din clasa 10 C să revină la viaţă!
Evident, nu cei care au murit vreodată! Sunteţi nebuni?
La naiba!
Toţi care au murit în explozie sunt în viaţă şi perfect vindecaţi.
La naiba, la naiba!
Eu să mă simt mai bine. Sunt mai bine.
Să am o idee grozavă ce să fac în continuare.
E o idee bună.
Explozia nu s-a produs.
Dacă ai putea face să se întâmple ceea ce ai vrut, ce ar fi?
Ne pare rău, ce?
Dacă ai putea face orice, ce-ai face?
E foarte ciudat. Doar visez că aş putea.
- Ce? - Că fac orice.
Dacă mişc mâna şi spun aşa şi aşa, se întâmplă.
Şi ce ai făcut?
Am făcut ca extratereştrii să distrugă clasa 10 C.
Bine gândit.
Aş face-o pe Dorothy Pringle preş în faţa mea.
N-ai fi atât de crud!
Bună şi bine aţi venit la Book News,
programul în care aveţi cele mai recente cărţi
şi autorii primesc ceea ce merită.
Care-i adevărul despre rezumatele editorilor?
De ce scriitorii par cu 10 ani mai tineri în fotografii?
Aţi venit în locul potrivit că să aflaţi răspunsurile.
Primul nostru invitat al serii e Mortimer Stanley.
Ultimul său roman se numeşte "Ce vezi cu ochii deschişi."
Mortimer, ultimul tău roman a fost publicat acum aproape zece ani.
A fost ţinta "comentariilor mixte" şi s-a vândut în 3000 de exemplare.
- Ce te-a făcut să mai scrii unul? - Soţia mea era pe moarte.
Şi erai în cădere, nu-i aşa?
Da, dar de pe patul de moarte mi-a cerut să scriu o altă carte.
- Ştiind că n-o putea citi. - Ei bine...
Fenella s-a plâns că nu i-ai spus despre condamnarea pentru furt.
Avea 14 ani, James, n-are nimic de-a face cu cartea.
Nici show-ul, Cath.
Ascultă, ceea ce-o deranjează pe Fenella la tine e integritatea.
Dar mie, îmi place foarte mult.
Joacă-ţi cărţile cum trebuie şi vei avea propriul birou,
cu o masă mare în faţa ta.
Scuzaţi-mă.
Îţi joci bine cărţile, nu?
Ce naiba faci aici?
- Nu merit un sărut? - Te rog să pleci.
N-ar fi corect pentru tine, Cath.
E o mare oportunitate pentru tine să-l cunoşti pe adevăratul eu.
Chem paza.
Nu sunt doar un strateg militar fermecător şi de succes.
Alo, paza?
Nici inventator de extrădare extremă.
Am un intrus în camera 405.
Sau geniul din spatele supravegherii interne fără mandat.
Doar un ofiţer umil care te adoră.
- Grant, apreciez că mă placi. - Plac?!
Crezi că-s unul din ăştia? Te plac? Nu, nu, nu...
Te adulez, venerez.
Eu nu te adulez sau venerez. Nici măcar nu-mi placi,
aşa că, te rog să pleci şi să mă laşi în pace.
- Aşadar, nu există speranţă? - Nu, nu, nu. Nu există speranţă.
Cath, am venit în Anglia să te văd. Nu-ţi arată cât de mult te iubesc?
Nu, arată că eşti obsedat. Nu-i o calitate pe care o admir.
Serios?
Cred că doamna vrea să pleci, dle colonel.
Lucrezi pentru BBC, nu?
Da.
Ştii cine controlează cu adevărat British Broadcasting Corporation?
Un tip care a lucrat pentru mine
la Fort Bragg, Carolina de Nord.
Şi o făcea în timpul lui liber.
Ne vedem mai târziu, dragă.
Era o petrecere, făceam un documentar, eram beată.
Mă judeci.
Clasa 10 C devine o clasă exemplară, amabilă şi grijulie
şi copii dornici să înveţe.
- Bună ziua, 10 C! - Bună ziua, domnule Clarke.
Deschideţi la pagina 73, vă rog şi citiţi întregul capitol.
- Ce, tot capitolul? - Da.
- Dumnezeule. - Ce interesant!
- Vreţi să citim întregul capitol! - Minunat!
Daţi-i drumul, atunci.
Directorul să fie drăguţ cu mine, pentru o schimbare.
Ce ai făcut cu chitara e incredibil, Kumbaya nu-i aşa.
Neil, mă bucur să te văd!
Îmi place cum te-ai îmbrăcat. Ce combinaţie extraordinară!
Atât de asemănătoare cu cele anterioare!
Atitudinea ta la locul de muncă e un mare contrapunct la rigoarea mea.
- E minunat să te avem pe echipă! - Mulţumesc.
Trebuie să te iubească suficient ca să zboare deasupra Atlanticului.
Eu n-am ce pierde.
Mă vede ca pe-o proprietate pierdută şi recuperată ca s-o pună pe şemineu.
A fost de-a dreptul înfricoşător. Nebun.
Am avut un prieten ca asta.
- Din cei care nu acceptă respingerea. - Chiar? Şi ce s-a întâmplat?
M-am căsătorit cu el.
Dl Eriksson, cunoşti limbile romanice, franceză, italiană...
Da, dnă Pringle, le predau.
- Mă întrebam cum au apărut numele. - Are de-a face cu Roma antică.
Vine din latină.
Atunci e doar o coincidenţă că sună atât de romantic?
De fapt, mă gândesc să trec la Economie.
Doamna Pringle să-l venereze pe Ray.
Ray!
Pot face absolut orice!
Sunt preşedintele SUA.
Curios.
Sunt preşedintele SUA.
- Bine că v-am găsit, dle! - Poftim?
V-am căutat peste tot.
Arme! Ajutor! Ajutor! Arme! Trag!
Îmi cer scuze, domnule preşedinte.
Iată documente informative pentru Siria, deficit, Israel şi Orientul Mijlociu.
China, încălzirea globală, şomajul şi rezerve sălbatice din Regiunea Arctică.
Să mă întorc la vechiul domiciliu.
Pot face, orice.
Dar ce vreau cu adevărat?
Vreau un penis gigant.
Nu atât de mare, evident!
Penis, înapoi la dimensiunea normală.
Bine...
Vreau să am un penis care să pară femeilor interesant.
Da, e bine. Pot să-l am alb?
Bine.
Să am un corp grozav.
Nu, vreau corpul unui om măreţ.
Ce naiba? Nu Albert Einstein.
Să am un corp grozav de bărbat.
S-o pot vedea pe Catherine acolo jos, acum.
Rahat!
Să n-o pot vedea.
Nu, nu m-am referit să mă faci orb.
Să pot vedea, dar să fie aşa aşa cum a fost.
Catherine de jos, să uite ce s-a întâmplat.
Daţi-i drumul.
Mulţumesc, în linişte.
Ray?
Ştii când am vorbit că pot face orice?
- Da. - Ei bine...
Îţi va părea prostesc, dar
dintr-o dată pot.
- Ce poţi? - Să fac orice.
Să fac lucrurile să se întâmple, lucruri care n-ar trebui, agit doar mâna şi gata.
Eşti în regulă?
Da, priveşte.
Tu, spune-ne cine eşti.
Nu vei crede, dar am fost un magician cunoscut drept Marele Alfredo.
Numele real, Reg Hoskins.
Ce-i asta? Proiecţie 3D sau ceva?
Fireşte, totul s-a dus. Din vina păcălicilor.
Toate chestiile cu menestreli negri. Odată pornite...
Nu eu am spus asta, e...
Evreii au preluat afacerea, nu va mai fi vreodată la fel.
- Sări pe fereastră. - Foarte bine, priveşte.
- Cum ai făcut asta? - Nu ştiu.
Aş fi jurat că scheletul vorbea.
- Da, vorbea. - Bine...
- Să mai văd ceva. - Ce? Nu-mi vine nicio idee.
Haide!
Ce zici de nişte flori?
Un buchet de flori în mână. E jalnic.
Ce zici, sala să fie acoperită de flori?
Haide, Ray!
Gândeşte-te la ceva mai imaginativ!
La naiba, Palmer, l-ai aruncat pe fereastră?
Neil! L-ai aruncat tu pe fereastră?
Amuzant, ce faci aici? Du-te acasă, te suplinesc eu.
Dumnezeule!
- Cel mai bun sandwich mâncat vreodată. - Ţi-am spus.
Ştii ce? Am putea controla o cursă de cai.
Ray, putem controla orice cursă din lume.
Nu mai spune!
- Câştigăm întotdeauna? - De fiecare dată.
Să uităm de curse.
Putem avea orice, Neil.
Avere, faimă...
Femei.
Am putea face orice femeie să se îndrăgostească de noi!
Neil, orice femeie vrem!
Noapte bună, Catherine. Ne vedem mai târziu.
Sări, dragă.
Hărţuirea e ilegală în ţara asta, Grant.
Asta nu se aplică la oamenii cu nivelul meu de acces.
- Pe lângă asta, cum ajungi acasă? - Cu metroul. Pleacă.
Metroul din Londra e mai rău ca tot ce-am făcut în Guantanamo!
- Nu meriţi asta. - Nu, nu merit nici asta.
- Lasă-mă în pace, te rog. - Bine, am înţeles.
- Dar trebuie să mă iei uşor. - Ce înseamnă asta?
- Mai e cineva, nu? - Nu, Grant, nu de asta-i vorba.
Tu şi cu mine nu suntem compatibili.
Atunci, putem merge la o cafea, să stăm de vorbă.
Pentru ce? Nu-i nimic de spus.
Cu excepţia apartamentului de lux pe care l-am închiriat pentru noi.
Are vedere la Catedrala Sf. Pavel.
Dumnezeule. Du-te acasă, Grant.
- Ţine cheia. - N-o vreau.
Când te duc acolo, vei crede că ai murit şi ai ajuns în în Rai.
- La naiba cu Grant. - Da, la naiba cu Grant!
- La naiba cu James Cleverill. - La naiba şi cu el!
La naiba cu toţi producătorii TV!
Mai ales cu cei care doresc să se culce cu tine.
Dar "dacă-mi voi juca cărţile", cum trebuie?
De ce sfârşesc întotdeauna cu tipi ciudaţi?
- Sau cu gay. - Da.
- Cine? - Vecinul tău de sus!
Dragă, nu e gay.
E atractiv, amabil.
Atunci, trage-i-o!
- Nu, e drăguţ! - N-am vrut să spun asta.
Am vrut să spun, "să i-o tragi"!
- Adică, chiar să i-o trag? - Da.
- Acum? - Nu, nu acum.
Mai întâi lasă-mă să te machiez puţin.
Defecţiune, cădere de energie galactică.
Frate, trebuie să suspendăm testul.
- Ce? - E o defecţiune, Sharon.
Pământeanul rămâne fără energie galactică până ce-l repar.
La naiba!
Credeam că puterile noastre galactice ne permit să facem orice.
Catherine de jos să se îndrăgostească nebuneşte de mine.
A fost rapid!
- Bună. - Bună.
- Nu eşti gay, nu? - Nu, nu.
- Să mergem în pat. - Bine.
Rahat!
Piciorul meu!
Asta e!
Energia galactică înapoi la pământean.
M-am dus să mă aranjez pentru lucru.
Vreme, fii ca în Los Angeles.
N-am spus ca acum în Los Angeles, e miezul nopţii, pentru Dumnezeu!
Vreme, fii ca în Los Angeles în timpul zilei.
Ce pedant!
Bun.
Haine, îmbrăcaţi-mă.
Puţin mai pompon.
E mai bine.
Doamnă Pringle, lucrul ăsta...
Trebuie să înceteze.
- Stăpâne. - Stăpâne!
Da, bine, a fost foarte...
Poţi să încetezi, te rog? Tu, nu mai bate.
Să luăm o pauză, bine?
Bun, ce urmează?
Asta-i în germană.
Să înţeleg germana!
Ce tot spui, Dennis?
Taci, bine? Lasă-mă să mă ocup de asta.
N-o să mă ceară de bărbat.
Sau să am copiii mei, bine?
Dennis, ce tot spui?
Bună idee. Ce vrei să spui?
Dennis, să poţi vorbi.
Biscuiţi.
- Ce? - Biscuiţi.
Poate dac-o fac să se îndrăgostească puţin de mine
ca să nu vrea să se căsătorească, dar să vrea să facă sex în mod regulat.
- Pentru Dumnezeu, sunt în dulap. - Ce?
Biscuiţi! Biscuiţi roşi, negri.
- Restul nu contează. - Doar la asta-ţi stă gândul?
Da, da! Biscuiţi!
Bine, Dennis, devino o creatură raţională.
Nu mă pot concentra la nimic până nu mănânc biscuiţi.
Cred că-i o nebunie, dar asta e. Cred că sunt dependent.
Te rog, dă-mi un biscuite ca să mă pot gândi la altceva.
Are sens.
Aduce biscuiţi! Bun!
Da!
I-a luat.
I-a luat, va arunca unul, fii pregătit, vine.
Dumnezeule, trebuie să fie îngrozitor să fii câine.
- Nu ştiam că aveai atâtea dorinţe. - Ca tine cu târfa aia.
- Care târfă? - Cu care ţi-ai tras-o azi noapte!
Dumnezeule, nu-i târfă, bine? E o femeie minunată.
- Şi nu doar ne-o tragem. - Bine.
Apropo, ai putea să-ţi îndoi piciorul. Puţin dans? Doar de la jumătate.
Ce spui? Haide, tati.
Am crezut că te-am făcut o creatură raţională.
Creaturile raţionale au de asemenea dorinţe.
Putem rezolva asta!
Nu-mi lua dorinţele!
De ce nu?
Fac viaţa să merite trăită. Biscuiţi, mă bucur.
Nu-mi place această conversaţie.
Dar te venerez, maestre! Te iubesc atât de mult.
- Nu pot suporta să te displac. - Ştiu.
Toată lumea se prăbuşeşte atunci când eşti supărat pe mine.
Poate că era mai bine când vorbeai.
Nu-mi lua puterea de exprimare, acum când pot să gândesc!
Ar fi crud!
Am auzit soneria. E cineva la uşă.
- Soneria! Din nou. - Dennis, căţeluş drăguţ.
- E cineva, din nou! - Linişteşte-te.
E cineva la uşă!
Am făcut ceva greşit din nou?
Nu, taci! Ai înţeles?
Da, da, totul ca să nu fii supărat pe mine.
Soneria! Din nou!
Dennis, ascultă. Ascultă-mă, auzi!
- Taci, ăsta e un ordin. - Bine.
Îmi place să mă supun ordinelor, mai ales ale tale.
Bine, atunci taci naibii din gură.
Bine.
Taci naibii.
Bun băiat.
Doamne, am reuşit.
Am făcut-o.
- Bună. - Bună.
- Pot să intru? - Da, da, da, desigur.
- Despre noaptea trecută. - Da.
- E un moment nepotrivit? - Nu, nu, nu.
Nu vreau să crezi că-i ceva ce fac tot timpul.
Pentru că nu este.
- Am fost puţin băută. - Desigur!
Altfel, probabil că n-ai fi făcut-o cu...
Nu, nu nu-i asta. Adică, te plac.
Întotdeauna mi-a plăcut să vorbesc cu tine.
Dar probabil nu săream aşa pe tine, dacă nu eram...
Nervoasă.
Da, într-un fel.
Da, atunci să uităm, nu s-a întâmplat niciodată.
Nu e ceea ce vreau să spun, Neil.
Atunci ce este?
Trage-i-o, Neil!
E Dennis.
- Dennis? - Da.
E instalator. Am probleme cu dosul.
- La conductele din dos. - Trage-i-o, Neil!
Să-i dau trasul, e o cheie specială pentru instalatori.
- Ţi-am spus să taci. - Îmi pare rău.
- Ar trebui să fii o creatură raţională.
Scuze, nu mă pot abţine.
Mişcă-ţi piciorul.
Nu e un moment bun. Poate mai târziu, dacă eşti cuminte.
N-am găsit trasul, dar foloseşte o ţeavă veche.
- Te iubesc, Neil! - Taci, Dennis!
E ciudat, nu, ca un instalator să strige aşa?
Dar, de fapt, e fratele meu. Instalatorul e fratele meu.
Spune că mă iubeşti, Neil.
- Şi suntem foarte apropiaţi. - Doamne, Rosie avea dreptate.
- Rosie? - Te rog, scutură-ţi piciorul!
Iisuse, Neil, cum ai putut? În dimineaţa următoare!
De ce se termină mereu aiurea?
- Nu sunt aiurea! - A fost o pisică, Neil!
Tu, pisică! Ieşi din grădina mea!
Neil, e o pisică galbenă!
Dennis, fii animal iraţional timp de cinci minute!
Aşadar, crede că sunt gay. Adică, şi ce dacă?
Asta înseamnă că nu va dori să se mărite cu mine şi să aibă copii.
Bingo, problemă rezolvată. Mulţumesc, Dennis.
Catherine!
Sunt pe autobuz.
Nu pe autobuz, în autobuz.
Nu la motor, în zona pentru pasageri.
Catherine!
- Ray. - Trebuie s-o opreşti pe dra Pringle.
A făcut sanctuare în întreaga şcoală. A creat un site web!
- N-ai vrut să te venereze? - Dar nu aşa!
- Nu am timp pentru asta. - Stai! Ţi-ai pierdut puterile?
Nu, nu le-am pierdut, Ray.
- Le-ai pierdut. - Nu le-am pierdut.
- Fă... - Ray, fii o raţă.
Ray, încetează!
Ray, devino un cârnat.
Nu am pierdut puterile, Ray, bine? Asta e...
Unde e, Neil?
E maşina lui.
- Maşina Sfântă a lui Ray. - Maşina Sfântă.
Catherine, putem vorbi?
- Nu. - Dar eu te iubesc.
Se pare că, de asemenea, îl iubeşti pe Dennis.
- L-aţi luat de acolo? - Nu, e al meu.
- Al dvs? - Da.
- Ai înţeles greşit despre Dennis. - Nu am nimic împotriva lui.
Îl iubeşti, el te iubeşte, mă bucur pentru voi, dar nu mă implicaţi.
Trebuie să-ţi spun ceva despre Dennis.
- Trebui să-l plătiţi. - E al meu!
Nu, nu e.
Am auzit ce v-aţi spus unul altuia!
E ceva crucial despre Dennis, nu e om.
- Nu vreau să aud asta, Neil. - Ţi-am spus doar că nu-i om!
- Pe o mie de sâni! - Perversule!
- Ai venit la magazin ca să furi? - Ţi-am spus că nu-i cârnatul tău.
- E al meu! - Dă-i drumul!
- Ai grijă, fii atentă! - Dă-i drumul!
- Dă-mi 80 pence. - Bine.
- Îţi aduc restul. - Nu, nu contează..
- Sunt 4,20 lire. - Păstrează-i.
- E prea mult pentru un bacşiş. - Cum doreşti.
Aşa gândeam şi eu.
Cârnat, devino Ray.
Iisuse! Ştii cât de vulnerabil te simţi ca un cârnat?
Iată-l!
Plec.
Lasă-mă în pace, nebuno!
Unde te duci?
Trebuie să-ţi fi fost foame.
E clar că n-are de gând să facă bine.
De ce nu putem merge mai departe cu distrugerea?
Pentru că există reguli, Maureen.
Trebuie să urmăm procedura Galactică.
Procedurile nu te-au împiedicat să mănânci locuitorii din G4378, Janet.
Au fost delicioşi, tare crocanţi, dacă-mi amintesc bine.
- Surpriză! - Dumnezeule! Nu!
Aşteaptă!
Eşti nebun, ştii asta?
- Nebun după tine, dragă. - Ieşi din apartamentul meu, Grant.
- Nu pot, ai încuiat uşa, dragă. - Ieşi pe unde ai intrat.
Scumpo, haide. Nu-i foarte frumos!
Pleacă, Grant. Nu vreau să te mai văd!
Ieşi din viaţa mea, pleacă!
Haide, deschide uşa.
Scuze, îmi pare rău pentru zgomot.
Măcar nu latră.
Du-te naibii! Nu tu.
Ieşi prin faţă, intră prin spate şi du-te la mine.
- Fără prostii. - Lasă-l în pace.
Eu pregătesc cina.
Urăsc uşile!
Bine, dar invită-l pe Dennis. Ne comportăm ca nişte adulţi.
- În regulă. - Catherine, vino înapoi.
- Plec! - Bine, vin! Aşteaptă-mă.
Vine la cină!
În acest episod vă vom arăta costume canine.
Tocmai începuse.
- Vine aici la cină. - Cine?
- Catherine. - Târfa.
Nu-i spune aşa, bine? Nu vreau să te bagi în discuţie.
- Prefă-te că eşti iar un animal prost. - Eu? Un animal prost?
Prefă-te... Se numeşte actorie.
Ca atunci când mă gâdili pe burtă?
- Îţi place să te gâdil pe burtă. - Nu, nu-mi place.
- Ce? - Mă prefac, Neil, toţi câinii o fac.
De ce?
De ce oamenii gâdilă burţile câinilor?
Pentru că le place, să fie gâdilaţi.
Câinii pretind că le place, pentru că ştiu că oamenilor le place s-o facă.
Prefă-te că eşti un câine perfect normal.
Nu mă pot alătura discuţiei pentru scurt timp?
Nu.
Ce crud!
E cineva la uşă!
Soneria! Soneria!
- Ştiu că-i soneria, Dennis. - Sigur, nu, îmi pare rău.
Încă o vorbă şi-ţi voi pune gulerul de purici.
Bine, bine. Îmi pare rău, îmi pare rău.
Latră.
Fă-o cum trebuie.
- Da, bine, mulţumesc. - Am înţeles.
- A plecat? - Nu, nu cred.
Dennis, jos.
- I-ai dat numele instalatorului? - Da.
Vrei să te gâdil pe burtă?
De ce câinilor le place atât de mult?
Nu ştiu.
Producătorul a promis că mă scoate din biroul ăla de rahat
şi-mi dă un birou mare cu vedere, dar n-o va face.
Încearcă doar să mă aducă la pat.
Ce voiai să-mi spui?
Încearcă mai întâi asta.
E incredibilă!
E cel mai minunat lucru pe care l-am mâncat vreodată!
N-am avut idee că eşti un bucătar aşa grozav.
E diferit de orice am gustat vreodată. Ce este?
Am zis "Să fie supa cel mai bun lucru pe care l-a mâncat Catherine vreodată."
Şi este!
- Serios? - Serios.
Pot face lucrurile să se întâmple.
Orice.
A fost ceea ce-am încercat să-ţi spun azi dimineaţă.
Nu vorbeam cu un instalator gay cu care locuiesc, ci cu Dennis.
- Câinele? - Dennis câinele.
Şi ţi-a răspuns?
Da, pentru că l-am făcut să vorbească.
Cu puterile mele.
Puteri speciale?
Vrei un birou mai mare? Îl ai.
Vrei o vedere frumoasă? O ai.
Neil, de cât timp ai aceste puteri speciale?
- Au apărut dintr-o dată. - Dintr-o dată?
Da, mergeam cu bicicleta şi am fost lovit.
Cere-mi să fac ceva, orice.
Uite, Neil, e în regulă.
- Poţi să te vindeci. - Ticălosule!
- La naiba, Grant! - Plec!
Nu-i altcineva, nu?
- Cine e tipul ăsta? - Nu ţi-a spus?
- Sunt logodnicul ei. - Nu eşti logodnicul meu, Grant.
Da? Şi te distrezi cu omuleţul ăsta jalnic?
Încetează!
Ştii cât o să rezişti pe un câmp de luptă, soldat?
- Îmi pare rău, Neil. - Atât.
- Te avertizez. - Tu mă avertizezi?
- Da, te avertizez. - Cine e tipul ăsta?
- Suge asta, fraiere. - Grant!
Tot ce trebuie să fac e să fac aşa şi să spun ce?
- Unde l-ai găsit pe nebun? - Lasă-l jos, Grant.
Ce pot să spun? Grant, transformă-te în zână?
E Grant, nu Grant...
- Încetează. - Şi tu eşti o zână nenorocită.
Ce zici, Grant, să mergi înapoi de unde ai venit?
- E Grant. - Ce zici să mă pupi în fund, Grant?
Neil, nu, e nebun.
Ce-ar fi să zici, "Te rog, Grant, nu-mi trage un glonţ în cap "?
Grant, încetează!
Prefer, "toate gloanţele să ricoşeze din mine." Haide, trage.
Dumnezeule, amândoi sunteţi nebuni.
- Nu îndrăzneşte. - Neil, te rog, te rog.
Haide, apasă pe trăgaci, ce este, Grant?
- Taci. - Dă-i drumul, trage.
- Neil, va trage. - Nu, n-o va face.
- Am s-o fac. - Nu, n-o vei face.
Grant, aruncă arma.
Nenorocitule!
- Sunteţi amândoi idioţi. - N-aş face asta în locul tău.
"N-aş face asta în locul tău ". Doamne, urăsc britanicii.
Braţul lui Grant se rupe dacă încearcă să mă sugrume.
Taci! E Grant.
- Ajutor! Ajutor! Ajutor! - Cine naiba-i ăsta?
E Dennis.
E doar un câine!
Engleză nenorocită.
- Rahat! Rahat! Ce s-a întâmplat? - Vrei să te fac bine?
- Mă doare! - Braţul lui Grant să fie bine.
- Ce-i asta? - Grant să fie blocat pe tavan.
- Rahat! - Grant să fie lipit pe perete.
Stai, stai, să vorbim despre asta.
Grant să aterizeze cu capul în ghiveci.
Ce ghiveci?
Grant să stea în faţa mea.
Ar fi bine să fii prietenos cu mine, Grant, da? Poate te pot ajuta.
Tu?
Pot să-ţi transform viaţa într-un iad sau pot spune...
"Grant va deţine un milion de dolari."
Oh, da!
Sau pot să spun, "Milionul de dolari va dispărea."
La naiba, haide!
Pot face orice, trebuie doar să-mi agit mâna.
- Trebuie să-ţi fluturi mâna? - Corect.
Nu e fantastic? Te iubesc, te iubesc atât de mult.
- Dennis, nu te amesteca. - Dar tu eşti fantastic, Neil.
- Poţi face orice. - Dennis, taci.
Stăpâne!
Neil!
Bună.
Te-ai decis?
- Ce zici de seara asta? - Grozav.
- Acasă la mine la opt. - Da, mereu aleg tipul greşit.
Ţi-am dat un birou nou.
Era şi timpul. Ascultă.
Când îţi iau căluşul din gură
vei spune exact ceea ce-i pe hârtie. Ai înţeles?
Dacă spui un cuvânt care nu-i pe hârtie, ucid câinele.
- Nu-l lăsa să tragă, Neil. - Înţelegi?
Dă din cap dacă ai înţeles.
Îţi scot căluşul.
Ţine minte!
Un cuvânt greşit
şi câinele moare.
Bine. Citeşte.
Punctul 1, haide.
- Citeşte. - Punctul 1.
Toţi englezii albi,
englezii albi să aibă urechi mari şi labe de gâscă.
Acum scutură mâna.
- Ce? - Agită mâna!
Da! Frumos.
Neil!
Neil?
- Nu mă venerezi, nu-i aşa? - Ce?
Ray. Tu eşti Ray.
- Nu-l găsesc pe Neil. - Nu-i aici?
N-a fost nici la şcoală.
L-am lăsat cu fostul meu iubit nebun şi înarmat.
- Neil are puteri. - Ştiu, ştiu.
A făcut-o pe dra Pringle să mă venereze şi m-a transformat într-o religie.
- Cred că sunt nemuritor. - Şi ce?
Vor s-o dovedesc... ridicându-mă din morţi.
Trebuie să-l găsim pe Neil.
Aşteaptă!
Ce faci?
Nu.
Le-am găsit!
- Unde-i maşina ta? - De ce?
Ştiu unde sunt.
E acolo. Putem.
- Rahat. - Stăpâne...
Fugi!
Stăpâne!
Merge foarte bine, continuă, numărul trei.
Bine.
"Trei... poliţia britanică are uniforme de culoare roz. "
Ăsta-i favoritul meu!
Vino la noi!
Ray! Ray!
Ce se întâmplă aici?
Uitaţi-l!
Frumos, nu pot să cred. Următorul. Haide, citeşte.
"Toate semafoarele să fie pe verde pentru totdeauna. "
Haide, asta este...
Fă-o, fă-o!
Acum ascultă.
Grant, eşti acolo?
Sări la sfârşit. Grăbeşte-te, treci la sfârşit!
Treci la sfârşit.
Haide, repede.
- Citeşte. - Bine, bine.
"Sub paragraful 147... Catherine West."
- Haide. - În regulă.
Lasă-l, Grant!
De ce ar trebui s-o fac? Continuă, Neil, citeşte ultimul punct.
"Sub paragraful 147: Catherine West va fi îndrăgostită nebuneşte "
"de colonelul Grant Kotchev"
"şi va sări pe el ca o tigroaică dornică de sex. "
Ticălosule!
Acum scutură mâna, haide.
- Neil, nu! - Sau câinele moare.
- Nu-l lăsa să tragă, Neil. - Haide, agită-ţi mâna!
Dar eu nu vreau să-l iubesc, Neil. Nu vreau nici să fiu în preajma lui.
Nu vreau să mor.
Grant.
Te iubesc, te rog, să facem sex acum.
- Dennis e liber. - Sunt liber! Sunt liber!
- Te rog. - Nu, lasă-mă.
- Grant să devină un Corgi. - Ce?
- Rahat. - Haide, haide, Grant.
Eu voi fi liber.
Da, da!
Stăpâne, ai ales să mă salvezi în locul acestei târfe.
Da, nu-i spune aşa.
Catherine va deveni normală şi nu îndrăgostită de Grant.
Şi toate dorinţele lui Grant vor fi anulate.
- Ray! - Rahat, nu. Lăsaţi-mă!
- Neil, opreşte-i. - Stăpâne, arată-ne cum învii.
Dorothy Pringle, crede despre Ray aşa cum o făceai.
- Ce naiba, Ray? - N-am avut nimic de-a face cu asta.
Dispari, perversule!
Toţi ceilalţi uitaţi de Ray.
Mulţumesc, Neil. Mulţumesc mult.
- Ray, mă duci acasă, te rog? - Desigur.
Îmi pare rău.
Vreun comentariu?
Jalnic!
N-are habar de bine şi rău.
Ei bine, câinele îmi pare bine.
Da, câinii n-au nicio problemă. Oamenii au probleme.
Bună, Catherine, salut.
Îmi pare rău pentru noaptea trecută.
- Pot să-ţi fac o supă? - Nu, mulţumesc, Neil.
- Fac un purcel. - Nu.
Ce s-a întâmplat? E pentru că te-am scăpat de Grant?
Nu.
Ai făcut ceea ce trebuia să faci. A mers, s-a uitat.
Atunci ce este?
Ştii cum e când te controlează cineva? N-ai nicio voinţă?
Am crezut că te-am făcut să mă iubeşti.
- Ce? - Da, cu puterile mele.
Dumnezeule.
Am venit la tine pentru c-am vrut sau m-ai făcut tu?
Am locuit mereu în faţa ta sau ai aranjat tu asta?
- Nu voi şti niciodată. - Te iubesc.
Cum poate o femeie iubi un bărbat care o poate conduce cum vrea.
În fiecare secundă, în fiecare zi, pentru totdeauna?
Regret, Neil, nu te-aş putea iubi. Nici într-un milion de ani.
Catherine!
Sharon, veşti groaznice!
Sunt într-adevăr veşti groaznice.
Se pare că Saudoso Gat a interferat cu dispozitivele de traducere.
Ce-a făcut, Sharon?
Mă tem, Janet, că trebuie să purtăm numele stupide ale pământenilor.
Inclusiv femelele!
Numele Sharon e preferat în special
de pământencele din Australia.
- Ruşinos! - Sharon.
Cum ar trebui să te numim?
Spuneţi-mi "Cel care aduce Moarte şi Întuneric".
Da, aşa te vom numi!
- Ce vafe bune, stăpâne. - Cui îi pasă de vafe!
Catherine mă urăşte!
Ray mă urăşte!
Toată lumea mă urăşte!
Eu nu te urăsc şi-mi plac aceste vafe.
Cred că-mi plac mai mult decât biscuiţii, chiar decât cei roşii.
Ştii ce-i mai rău, Dennis? E numai vina mea.
Mă gândeam doar la mine, la ceea ce puteam obţine.
Şi cu aceste puteri aş fi putut rezolva orice problemă din lume.
- Aş fi putut face oameni fericiţi. - N-ai putut-o face fericită pe Catherine.
Da, pentru c-am vrut să mă iubească. Am fost egoist.
Foametea la nivel mondial, de exemplu.
Toată lumea să aibă câtă mâncare vrea.
Oamenii străzii.
Toată lumea să aibă unde locui.
Nu, să locuiască în casa visurilor lor.
Şi războiul, războiul fără sens, terminat pentru totdeauna.
Să nu mai fie motive ca lumea să se războiască niciodată!
Şi încălzirea globală să fie inversată.
S-a întâmplat?
Ultima naţiune care cedează în faţa creşterii exponenţiale misterioase
de aprovizionare la nivel mondial cu produse alimentare e China.
Unde greutatea medie e de 136 kg şi continuă să crească.
Astăzi, un grup de copii la picnic
au dărâmat o bucată de 1,6 km din Marele Zid Chinezesc.
În timp ce persoanele fără adăpost au devenit de domeniul trecutului
ultima zonă neamenajată din deşertul Sahara
este acum o comunitate închisă numită Beau Geste Towers.
Dezvoltătorii imobiliari se îndreaptă acum spre Antarctica.
Măcar am scăpat de război.
A fost bună, să nu existe motiv ca cineva să declare război,
niciodată. Cum ar putea asta merge prost?
Fără motiv aparent, Noua Zeelandă a declarat război Islandei.
Barbados a declarat război Somaliei.
Şi în mod neaşteptat, mica insulă Saint Kitts and Nevis
a declarat război întregii lumi.
Corespondentul nostru de război nu-i disponibil pentru comentarii,
pentru că-i prea ocupat să acopere toate războaiele
care au început fără niciun motiv.
Recent, oamenii de ştiinţă se temeau de temperaturile în creştere.
Niciunul din ei nu poate explica.
- Încălzirea globală! - Această întoarcere imprevizibilă.
Nu numai Epoca de gheaţă.
Ci un Pământ acoperit cu zăpadă ca acum 500 de miliarde de ani.
Pe de altă parte, au fost planuri de a transforma Antarctica
într-o comunitate Căpitanul Scott închisă.
Rahat, rahat, rahat!
Nu-i aşa de uşor să faci bine, nu-i aşa?
Da, dar asta-i nedrept.
Să fie totul ca înainte să fac bine pentru toată lumea.
Deşi Pământul arăta frumos din spaţiu,
ştim cu toţii cât de fragil este. Daunele pe care oamenii le-au cauzat
şi, se pare, continuă să le provoace.
Puterea absolută nu corupe. Te înnebuneşte.
Spune-i lui Catherine că o iubesc.
Nu face asta, stăpâne. Te iubesc!
Am aranjat cu biscuiţii tăi.
N-ar trebui să-ţi mai faci griji niciodată.
- Eşti cel mai amabil stăpân. - Taci, nu mă pot concentra.
Stăpâne, nu mă iubeşti?
Nu pot rămâne, Dennis. Nu-mi pot asuma responsabilitatea.
Întoarce-te la creierul prost canin!
Te salvez, stăpâne, vin!
Stai o clipă, nu ştiu să înot.
Stăpâne, ajută-mă! Ajută-mă!
- Gata. - Mulţumesc, stăpâne.
Fii binecuvântat.
- Mă iubeşti cu adevărat, stăpâne. - Bineînţeles că te iubesc, Dennis.
Doar că nu mă iubesc pe mine.
Timpul a expirat. Pregătiţi generatorul de distrugere.
Stai o clipă.
Trebuie să verificăm dacă a trecut testul.
A început toate acele războaie.
- A fost bine. - Dar apoi te-a oprit pe toate.
Dar de ce?
A spus că a încercat să facă lucrurile mai bine pentru oameni.
Asta e destul de înfricoşător!
Singurul lucru bun e să distrugi. Singurul lucru rău e slăbiciunea.
Slăbiciunea trebuie eradicată!
De acord, vaporizează pământeanul şi planeta lui fără valoare.
Ţi-am spus.
Reia pregătirea generatorului de distrugere.
Încearcă din nou, Neil. Haide.
Nu mă vrea.
- Renunţă la puteri. - Nu pot!
Atunci dă-mi-le mie!
Nu vei avea puterile, dar vei şti unde sunt.
Şi fiind câine, tot ce vreau e să urmez ordinele.
Voi face ceea ce-mi spui.
- Dennis, eşti un geniu. - Nu-i rău, nu?
Generatorul de distrugere încărcat, "Aducătorule de Moarte şi Întuneric"!
Distruge Pământul la trei, te rog.
Începe distrugerea.
Unu...
E un blestem că numerele noastre iau atât de mult timp să fie spuse.
Ca şi cum agiţi mâna.
O simt.
Da, bravo.
Aşadar, ce va fi? Biscuiţi?
- Dar puterea te face nefericit. - Dar eu n-o mai am, nu?
Copacul ăla să devină Turnul Eiffel.
Vezi?
La ce te gândeşti, Dennis?
Doi...
- Iartă-mă, stăpâne. - Ce faci?
- Trei. - Ăsta e scurt.
Dacă am vreo putere,
fie ca sursa acestei puteri să fie distrusă pentru totdeauna.
Ce a spus câinele?
Câinele ăla e diavolul.
Toate adnotările să fie terminate şi organizate.
Fiona Blackwell dispare.
Fiona! Mă bucur să te văd.
Veşti bune, mi-am revenit.
Cred că am auzit-o pe Catherine.
- Catherine! - Bună.
Aceste scrisori să se transforme în castraveţi.
Suntem la prova Titanicului.
Am scăpat de puteri.
Sunt impresionată.
M-am gândit că poate am putea lua cina cândva.
Da, poate.
Ce zici de seara asta?
Sunt gata în jumătate de oră.
Ieşim la cină. Vă aduc rămăşiţele.
Cred că mai bine tac.
- Fă-mă înapoi, Den. - Nu pot, te plac aşa cum eşti.
- Îmi plac aceste picioare grăsuţe. - Nu sunt câine, sunt om!
Hei, nimeni nu-i perfect.
REZUMAT Scena 1
E de mestecat un biscuit, şef, voi încerca s-o fac acum, o clipă.
Biscuite roşu, azi.
Nu, nu!
- Gata. - Linge, linge pe cineva.
Asta este ca la porno. Acum un zgomot de sex.
Uite, o bucăţică roşie.
- Am terminat. - Bine, bine.
Gata cu mestecatul biscuiţilor, o fac de-o juma' de oră.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania